Ehken ilmaissut itseäni tarpeeksi selvästi.
Ehkä pitää kertoa rehellisesti, mitä haluan.
Mitä sinä haluat?
Haluan sielusi avautuvan minulle.
Hyödyntämätön potentiaali aiheuttaa turhautumista.
Hedonismissa halut tyydytetään välittömästi.
Vähäisimpiäkin mielihaluja rohkaistiin muista piittaamatta.
–Heitätkö röökin? –Toki.
Et käy muilla filosofian kursseilla.
Etiikka on pakollinen kurssi. Opiskelen elokuvausta.
Oletko tyyppi, joka luulee olevansa Scorsese–
–koska vietti perjantait leffassa eikä panopuuhissa?
En todellakaan ole seuraava Scorsese.
Ja panemattomuuden syy oli paljon nolompi.
–Quaid. –Stephen Grace.
Kurssit ovat syvältä. Pitäisi pureutua filosofian ytimeen:
Siihen, mitä emme ymmärrä ja mitä pelkäämme.
Muuten riskeeraamme... Sama se.
–Riskeeraamme mitä? –Jos emme etsi petoa...
...ennemmin tai myöhemmin peto etsii meidät.
Minun peloistani ei saa kasaan kahden tunnin luentoa.
Mikä on pahin kokemuksesi?
Isoveljeni kuoli, kun olin 15.
–Miten hän kuoli? –Autokolarissa. Kännissä.
Se pani varmaan tajuamaan elämän katoavaisuuden.
Kerro nyt... Etkö tuntenut kuolemanpelkoa?
Vihaa ja surua kyllä, mutta en pelkoa.
Pelko olisi ollut itsekästä.
Elämäni on aika tylsää.
Pelkoon on harvoin aihetta.
–Antaa olla sitten. –Kiitos.
–Missasin junan... –Kellosi hälyttää jatkuvasti.
–Olen käytännöllinen. –Tai pelkäät elää.
Herää, kulta. Olemme kotona. Väsyttääkö?
Minkä sadun haluat kuulla?
–Voinko auttaa? –Onnettomuus. Lainaisin puhelinta.
Puhelin ei ikävä kyllä toimi.
Pakene, Sarah!
Äiti?
Tämä on äitisi.
Ja isäsi.
–Ei tullut nukuttua. –Matikka vai etiikka?
–Olin ulkona. –Minun kutsuistani kieltäydyt.
En suunnitellut sitä. Niin vain tapahtui.
Stephen, täällä on poliisi.
Hän kysyi, missä olit eilen illalla.
–Se kultaisesta tulevaisuudesta. –Hyvä vitsi.
–Mitä sinä täällä? –Käväise illalla luonani.
–Miksi? –Minulla on ehdotus.
–Mikset kerro nyt? –Ei ole aikaa.
Tule töiden jälkeen. Pilgrim Street 64.
–Kiitti. –Oli hauska tavata.
Siisti syntymämerkki.
TULE KELLARIIN
Riittää tältä päivältä.
–Hieno. –Maalaaminen on harrastus.
–Onko niitä enemmän? –Ei.
Tuhoan valmiit. En siedä tuijottavia silmiä.
Siistiydyn ensin.
Olen vähän ajatellut.
–Oletko kuullut Kinseystä? –Olen.
–Seksuaalitutkija. –Me voisimme tutkia pelkoa.
Kyselisimme ihmisten peloista ja niiden syistä.
Saat laitokselta kamerat ja tarvitset tutkimusaiheen.
Se olisi katarsistutkimus. Toisten pelon kokeminen...
Se on turvallisin tapa koskettaa petoa.
En taida haluta koskettaa petoa.
Tehdään se sitten siksi, että on siistiä tehdä jotain mielekästä.
Tuo muuttaa asian...
Ennen kuolemaansa veljeni osti vanhan autonrämän.
Se oli aika siisti.
Vuoden –65 vaaleansininen Mustang.
Ajelimme sillä koko kesän.
Olit sinä iltana oikeassa.
Kun veljeni kuoli–
–ensimmäinen ajatukseni oli, että olisin voinut olla kyydissä.
Olisin voinut kuolla 15–vuotiaana.
–Oletko siis messissä? –Olen.
Hyvä. Juhlitaan.
Tässä on Samantha.
Ja sinä olet Zooey.
Siisti nimi. Oletko nähnyt leffan Killing Zoe?
Sanoin, että pidän nimestäsi.
–Paskiainen. –Eikö tuon voi tehdä tietsikalla?
Vain mulkut ja terroristit käyttävät aurinkolaseja sisällä.
Tarvitsen lopputyöhöni leikkaajan. Kiinnostaako?
–Mikä aihe? –Pelko.
Jahtaamme petoa. Hakeudumme pelon alkulähteille.
Paljastammeko synkät salaisuudet?
Tulen mukaan.
PELKOTUTKIMUS
Paljasta pelkosi kameran edessä.
–Koska painajaiset alkoivat? –Ensimmäinen, jonka muistan...
Inhoan kosteutta. Pahinta on läikyttää juomaa.
Servietti kastuu ja muuttuu lihaisaksi massaksi.
–Onko sinua ryöstetty? –Oletko todistanut kuolemaa?
Mikä on vahvin muistosi pelosta?
–Ensin oli sienitulehdus. –En usko mihinkään.
–Sitten alkoi vuoto. –Ihminen luulee olevansa Jumala.
Pikkusiskoni syntyessä äidin vagina repesi jotain kahdeksan senttiä.
Se piti tikata karhunlangalla. Olin kymmenen.
–Vannoin, etten koskaan hanki lapsia. –Voidaanko lopettaa?
Sinne oli luikerrellut mato uidessani järvessä.
Häpykarvoihin alkoi kasvaa juustoa.
Tämä taitaa riittää.
Olemme olleet viidellä kurssilla yhtä aikaa.
Silti syömme ensimmäistä kertaa yhdessä.
Tuo ei ole ateria, vaan kasvitieteellinen puutarha.
Anteeksi, jos kuituni loukkaavat, herra Sydänkohtaus.
Nannaa...
En vain pidä lihasta.
Hampurilaisesi oksettaa minua.
Ällöttävää. Tosi ihanaa.
Ensimmäinen ateria kahden vuoden jälkeen.
Olet yksi harvoista, joiden kanssa puhun tämänkään vertaa.
Olet aikamoinen luuseri.
–Mitä nyt? –Matskusta ei ole mihinkään.
"Pelkään hämähäkkejä, pellejä ja Mikki Hiirtä."
En usko mihinkään.
Kertooko kello, milloin pitää vääntää paska?
–Anna tänne se. –Ei käy.
–Kello tänne, Stephen. –En anna.
Älkää viitsikö.
–Paskiainen! –Lopettakaa!
Haastatelkaa minua.
–Mitä? –Haluan kertoa pelkoni.
Kasvoin pikkukaupungissa New Yorkin lähellä.
Äiti työskenteli ruokakaupassa ja isä...
Isä oli töissä lihatehtaassa 30 kilsan päässä.
Tehtaassa teurastettiin karjaa–
–ja tuotettiin markkinoille maissilla ruokittua nautaa.
Isä teki pitkää päivää.
Kun hän tuli kotiin, äiti oli jo nukkumassa.
Minä makasin sängyssä ja...
Kuuntelin, miten askeleet lähestyivät oveani.
En tiedä, teeskentelikö äiti tietämätöntä–
–vai oliko hän vain niin heikko.
Sinun ei tarvitse jatkaa.
Mutta...
Selkeimmin muistan...
...miltä isä haisi töistä tullessaan.
Raskas, metallinen lemu–
–seurasi häntä kotiin.
Kuin lämmin veri ruoholla.
Kylmä rasva pakastimissa.
Nykyään voin tuskin katsoa lihaa, saati syödä.
Syön rautatabletteja lopun ikääni.
Tätä minä hain! Rehellistä tragediaa.
Nyt on teidän vuoronne.
Anna tulla, Quaid. Mitä vanhempasi tekivät sinulle?
Jään yöksi. Missasin viimeisen junan.
Herää, Stephen! Hän on täällä!
Mikä sinulla on, Quaid?
Mikä hätänä?
Se oli pelkkä uni.
–Ei se siltä kuulostanut. –Ei hätää. Mene nukkumaan.
En mene. Olet kuullut koko elämäntarinani.
Minä en tiedä sinusta mitään.
Vanhempani tapettiin ollessani kuusi.
Heidät murhattiin silmieni edessä.
Tappaja käytti isäni kirvestä.
Häntä ei koskaan saatu kiinni.
En oikein tiedä, miten selvisin.
Juoksin ja juoksin...
En ole koskaan pysähtynyt.
Älä kerro kenellekään.
–Lupaa. –Tietysti.
Terve, väijyjä.
–Quaid etsi sinua eilen. –Mitä hän halusi?
Hän pyysi minua mallikseen.
–Mitä vastasit? –"Ei helvetissä". Kohteliaasti tosin.
Hetken luulin hänen puhuvan minut ympäri.
–Mikä tuo on? –Terapiaa.
Maksoi 1 200 dollaria netissä.
–Miksi ostit sen? –Tiedät kyllä. Sinulle.
Etsi peto. Aja kun olet valmis, älä ennemmin.
Mennään. Tänään tulee hyvä haastattelu.
Joshua, mikä on vahvin muistosi pelosta?
Jäin kuusivuotiaana auton alle.
Aivotärähdys kuuroutti minut kolmeksi vuodeksi.
Muutuin normaalista lapsesta–
–täysin eristyksissä olevaksi.
Pahimpina hetkinä turvauduin äidin opettamaan rukoukseen.
"Lempeä Jeesus..." Jatkoa en muista.
"Varjele tätä pientä lasta." Jotain siihen suuntaan.
Muuta en muista. En ole tarvinnut sitä aikoihin.
Eräänä päivänä kuuloni palasi.
Nykyäänkin erittäin kovat äänet–
–saavat korvani soimaan, mutta...
Pelkkä siitä puhuminen...
...tuo pelon tunteen takaisin.
Se taitaa olla pahinta.
Elää tietoisena siitä, että pahin pelko–
–voi palata koska tahansa.
Tuletko huomenna malliksi? Normaalitaksa.
Minulla on menoa.
Kysy joltain toiselta.
Tämä on äitisi.
Minulla on sinulle yllätys. Jotain tarpeellista.
Hieno.
Lähes mahdoton tuhota. Särkymätön ja ehkä vedenpitävä.
Kiitos, Cheryl.
Voitte haastatella minua, jos haluatte.
Ihanko totta? Hyvä on.
Järjestämme session.
Voisitko haastatella yksin? Se tuntuisi mukavammalta.
Tottahan toki.
–Voin tulla tuntien jälkeen. –Selvä.
–Onko tässä perheesi? –Äiti ja isosiskoni.
–Nättejä, vai mitä? –Ovat. Kuten siskonsa.
Käydäänkö hommiin?
Muistan selvästi ensimmäisen päiväni esikoulussa.
Minulla oli vaaleansininen mekko.
Melkein heti yksi poika kysyi, mikä kasvojani vaivaa.
Silloin tajusin, että minulla on jotain hävettävää.
Sinulla ei ole mitään hävettävää.
Stephen... Sinun piti olla puolueeton.
Asiani voisivat olla huonomminkin.
Mutta saan ikävän muistutuksen aina kun katson peiliin.
Tai näen siskoni.
Sen pojan esittämä kysymys–
–on ihmisten huulilla joka päivä.
Aina kun tapaan uuden ihmisen olen jälleen viisivuotias.
Olen pahoillani.
Saanko näyttää jotakin?
Jotain, mikä ei ole minulle helppoa.
Jotain, mitä en yleensä esittele.
Abby...
–En voi. –Mikset?
Sydämeni on juuri nyt muualla.
Mitä tuo tarkoittaa?
Lähde pois. Ole kiltti.
Haet vain kameran. Teidän ei tarvitse puhua.
–Mikset pannut häntä? –En ajattele häntä siinä mielessä.
–Pelkäät, että Cheryl saa tietää. –Tämä ei liity Cheryliin.
Voin siis näyttää hänelle nauhan.
Lopettaisitko viisastelun?
Cherylillä on aika lailla painolastia.
En halua, että sinulle käy huonosti.
Tai että pissaat kaivoon.
Tämä on kouluprojekti. Emme yritä parantaa syöpää.
Onko tämä sinulle pelkkä kouluprojekti?
Tiedät, mitä tarkoitan.
–Kai me olemme ystäviä? –Olemme.
Tietysti autan sinua.
Haen kameran ja tuhoan nauhan. Katsottuani sen ensin.
–Onko vielä muuta? –On.
–Haen auton huomenna. –Hauska kuulla.
Tiedän, että suunnittelit katarttista kokemusta–
–mutta se on pelkkä auto.
Kyllä minä sen tiedän. Sillä pääsee pukille.
Naama kiinni.
–Haluatko nauhan? –En.
–Sinä olet muuten seksikäs. –En ole.
Mikset?
Seksikkyys on monia juttuja.
Lyhyt hame ja korkeat korot.
Aamuhengitys ja sekaiset hiukset.
Autotallin siivoamisessa kertynyt lika.
Toppatakki, josta näkyy vain silmät.
Seksikkyys on aina ainutlaatuista.
Joten... Lakkaisitko säälimästä itseäsi?
Maalaatko minut? Kuin olisin normaali?
Nuole minua, ole kiltti.
Näitkö painajaista?
Mikä on vahvin muistosi pelosta?
Elämäni on labyrintti.
Sen sekainen kartta on kaiverrettu kasvonilmeisiini.
Kiitos.
Mikä on vahvin muistosi?
Vastaus voi löytyä työstämme.
Voimme löytää parannuskeinon, jolle mikään lääke–
–tai huuhaaterapia ei vedä vertoja.
Välillä lannistun.
Ehken ilmaissut itseäni tarpeeksi selkeästi.
Ehkä pitää kertoa rehellisesti, mitä haluan.
Mitä sinä haluat?
Haluan sielusi avautuvan minulle.
Haluan tutkia sen sopukoita kuin levällään olevaa tussua.
Viimeinen haastattelu. Toin bisseä raadannan lomaan.
–Montako toit? –Kuusi. Kaikki minulle.
Anna nyt bisse.
Kökötin melkein 20 vuotta sisällä. Äitini talossa.
Minulla todettiin torikammo.
Etkö poistunut kotoa lainkaan?
Miten sait ruokaa ja vessapaperia?
Olin riippuvainen äidistä. Aloin vihata häntä.
Kaikki kamala elämässäni johtui hänestä.
Mutta hän oli ainoa ystäväni.
Hän kuoli sydänkohtaukseen ollessani 21.
En kertonut kenellekään. En kyennyt.
Kolmen viikon kuluttua haju levisi naapuriin. He soittivat ambulanssin.
Sen jälkeen luonani käytiin tiuhaan.
Hyvä niin. He löysivät minut itsemurhayritykseni jälkeen.
Voitko kertoa siitä?
Viilsin kaulani partaterällä.
Olin kuollut viiden minuutin ajan.
Mutta siksi olen nyt täällä.
Kolme vuotta sitten en voinut mennä ulos.
Nyt koko maailma on minun, koska kaiken sen jälkeen...
...en pelännyt enää mitään.
Valehtelet.
Turha väittää, ettet muka pelkää mitään!
–Mitä sinä teet? –Helvetti soikoon, Quaid.
–Päästä minut! –Tekoarpi.
Paskiainen.
–Halusin hyvän näytepätkän. –Tämä ei ole tositeeveetä.
–Painu helvettiin! –Painu itse!
Oletko seonnut?
Et voi käydä ihmisten kimppuun.
–Olin oikeassa. –Entä sitten?
Mitä se meitä liikuttaa? En halua pahoinpitelysyytettä.
"Entä sitten?"
Entä sitten? Tämähän on pelkkä kouluprojekti.
Naulan kantaan.
Paskat minä teidän lopputyöstänne!
Quaid? Älä viitsi.
–Cheryl? –Anna minun olla.
Pääsitkö edes pukille?
–Miten hän laukeaa? –Nyt riittää.
Veikkaan, ettei hän pukahda. Kerää paineet vittuun.
Äskeinen tekosi... Et välitä paskaakaan!
Onneksi en yrittänyt ottaa kelloasi.
Stephen tässä. Maksan laitteesi. Soita minulle.
Hyvää työtä, Grace. Sait B plussan. Minut Kessler lyttäsi.
–Mitä tarkoitat? –Lopputöiden tulokset ovat taululla.
Anteeksi, tein helvetin tyhmästi.
Tiedän, että olen sekopää.
–Miksi palautit työn? –En halunnut teille hylsyä.
Varmuuskopioissa oli kaikki paitsi viimeinen haastattelu.
Maksan laitteet.
–Totta helvetissä. –Lupaan sen.
Nouse kyytiin ja anna minun pyytää anteeksi.
Haluan, että teemme pelkotutkimuksen loppuun.
Sehän on valmis. Palautit sen.
Tarkoitan juttuja, jotka on vielä tekemättä.
Voisin tehdä sen yksin, mutten halua.
Lopputyöni on valmis. Minä olen valmis.
Voit jatkaa yksin. Ideahan oli sinun.
–Minne olemme matkalla? –Äärirajoille.
Helvetinmoinen anteeksipyyntö. Pysähdy.
–Ota huikka. –Ei kiitos. Pysähdy.
–Mitä sairasta leikkiä tämä on? –Ei leikkiä vaan elämää.
Kohtaat pelkosi ja alat elää.
Oletko pohtinut veljesi viimeisiä hetkiä ennen törmäystä?
Yritän olla ajattelematta sitä, kuten kuka tahansa järkevä ihminen.
Ajatko meidät tiiliseinään? Opinko siitä jotakin tärkeää?
Ken tietää. Viime hetkistä saattaa löytyä ratkaisu.
Päätös. Pakotie.
–Pakotie mistä? –Pelostasi.
Heittäydy hetkeen.
–Et voi hallita kaikkea. –Voinpas! Pysähdy!
Älä nyt, Stephen.
Anteeksi. Olen kännissä.
Hyppää kyytiin ja aja minut kotiin.
Painu helvettiin.
Tarvitsen apua, Stephen.
Tarvitsen apua.
Perkele.
Mitä sinä täällä teet?
Tulin katsomaan, voiko kovalevyn pelastaa.
Miksi sitten olet täällä?
Etsin hehkulamppua.
Olenko nyt mielenvikainen?
Niinhän sinä ajattelet.
En tiedä, mitä ajattelen.
–Minä lähden. –Kysy, mitä minä haluan.
–En. –Anna tulla, kysy.
Mitä sinä haluat?
Edetä tutkimuksessa seuraavalle tasolle.
Cheryl tässä, jätä viesti.
Hei, Cheryl. Tässä Stephen.
En ole nähnyt sinua viikkoon.
En halua mutkistaa elämääsi, juttelisin vain.
Soittele.
Hei.
Lähden lomaksi kotiin, emmekä hyvästelleet.
En halua erota riidoissa.
Koulun kanavalla pyörii outo video.
Se näkyy koulun jokaisessa telkkarissa.
...häpeän sitä joka päivä.
Mikä kasvoissani on vikana?
TÄMÄ ON TODELLISUUS
SINUSTA EI KOSKAAN TULE NORMAALIA
Abby!
Pääsit tulemaan.
Kiitos. Huomasin, että jotain jäi kysymättä.
Haastattelusi oli niin kiehtova, että halusin vielä täsmennystä.
–Entä Stephen ja Cheryl? –Eivät päässeet. Juotavaa?
–Käykö Jack Daniels ja kokis? –Käy.
–Otatko jäitä? –Jep.
Vaikuttava kokoelma. Jean Paul Sartren Inho.
Tämän pitäisi olla parempi kuin Suljetut ovet.
Hyvä, että heräsit. Kyllästyin jo odottamaan.
Kuuletko minua?
En...
Taidat kuulla.
Teit poittisi selväksi. Minä pelkään.
Ota pois tämä.
Ota pois tämä helvetin vekotin.
Näytät idiootilta. Avaruusolennolta.
Mitä minä oikein ajattelin...
Kiitos. Olen pahoillani.
Ei...
Mitä minä olen tehnyt?
Anna anteeksi. Älä ammu.
Ei, älä!
Äiti!
Kuule, voit lohduttautua tällä.
Kohtasit pedon ja peto voitti.
–Haloo? –Stephen?
Abby, missä olet?
Pitäisitkö minusta, jos olisin nätti kuten sisareni?
Mitä sinä puhut?
Kerro, missä olet.
Missä olet?
Voi luoja, soita hätänumeroon!
Abby? Soittakaa ambulanssi!
Soittakaa nyt helvetti ambulanssi!
Lempeä Jeesus, varjele tätä pientä lasta.
Hyväksy yksinkertaisuuteni.
Ota minut luoksesi. Silloin kaikki kääntyy hyväksi.
–Onko nuorukaisesta uutta tietoa? –Poliisi ei tiedä mitään.
–Aika huonossa jamassa. –Ei reagoi lääkäreihin.
Valmista.
Joshua, mikä on vahvin muistosi pelosta?
Quaid, kohtaa petosi!
Kaikki on sinun syytäsi!
Ulos sieltä! Tästä et selviä!
Haluatko kohdata pedon? Kohtaa minut!
Tässä on isäsi.
Abby on ensiavussa.
Hän on ensiavussa, Quaid! Sinun takiasi.
Ulos sieltä, saatana!
Luuletko voivasi pelotella minua?
Pudota kirves. Polvillesi.
Minulla on näytettävää.
Kouluprojektimme tuloksia.
Ne ovat nyt paljon antoisampia.
Pihvi. Kevyesti suolattu ja hyvin kypsennetty.
Mitä helvettiä sinä teit?
Cheryl.
Apua!
Cheryl! Cheryl!
Päästin hänet jo menemään. Vannon sen.
Halusin näyttää tutkimuksen toisen vaiheen.
Tuloksia alkaa näkyä.
Voin paremmin. Painajaiset ovat poissa.
Hän luuli voivansa väsyttää minut.
Hän inhosi lihan hajuakin.
Muistot isästä valtaavat hänet mielensä.
Kuinka kauan pidit häntä vankina?
Kunnes todistin pointtini.
–Hän näyttää sairaalta. –Hänellä on nälkä.
On mennyt puolitoista vuorokautta.
Hän alkaa murentua. Kehiin astuu pelko.
Hän kirosi minua aina otettuaan lihan kanssa yhteen.
Päästä minut!
Quaid, miksi teet näin?
En tee sitä.
En anna sinulle haluamaasi.
En ole enää edes nälkäinen.
Ennemmin kuolen kuin syön pahuksen lihaasi.
Nyt alkavat aistiharhat. Mentaaliset ticit.
Hän tunsi jotain hiuksissaan tai niskassaan.
–Liha näyttää... –Kypsältä?
Huoneessa on lämmintä.
Siellä on myös pari kärpästä.
Ne löysivät lihan ja munivat siihen.
–Kuuluiko se suunnitelmaasi? –Kuului.
Se on Cherylin ongelman ydin.
Odottaminen vain pahentaa tilannetta.
Olet sairas.
Olet vitun sadisti.
Saatanan sika!
–Kuinka kauan? –Viisi päivää. Kuusi.
Kuusi päivää?
Quaid?
Anteeksi, Quaid.
Anteeksi.
Mitä olenkin sinulle tehnyt...
...pyydän sitä anteeksi.
Ole kiltti ja päästä minut ulos.
Anna anteeksi.
Yllätyin, miten äkisti hän luovutti.
Hän istui keskellä lattiaa ja kalusi pihvin luuta myöten.
Minne hän meni?
Hän hortoili keittiöön ja joi monta lasia vettä.
Sitten hän istui nelisen tuntia, söi perunoita ja lähti.
Valehtelet! Missä hän on?
Voit tutkia talon.
–Kenen kanssa tulit? –En kenenkään. Päästä minut irti.
Todistin peloista äärimmäistä, kuolemanpelkoa...
Olin saavuttanut äärirajan.
Joku on kirjoittanut, ettei kuolemastaan voi tietää mitään.
Mutta jos tietää paljon muiden kuolemasta–
–ja näkee, miten sielu yrittää kieltää katkeran totuuden...
Se kai kertoi jotakin kuoleman luonteesta.
Se voi auttaa valmistautumaan omaan kuolemaansa.
Toisen pelon todistaminen oli paras tapa kohdata peto.
Stephen...
Katsotaan, kuinka nälkäisenä käyt tämän kimppuun.
Suomennos: Hanna Höstman www.sdimedia.com